Kun nyt olen saavuttanut surkean syntisen elämäni lopun...
hiukseni nyt valkoisina...
valmistelen todistukseni jättämistä tälle permanentille...
koskien ihmeellisiä ja kamalia tapahtumia, joita todistin nuorena...
kohti Herramme vuoden 1327 loppua..
Antakoon Jumala minulle viisautta ja armoa...
jotta olisin uskollinen kertoja koskien tapahtumia...
pimeässä ja syrjäisessä pohjoistalialaisessa luostarissa..
Luostarin nimen mainitsematta jättäminen...
tuntuu jopa nyt hurskaalta ja varovaiselta..
RUUSUN NIMI.
Olkoon käteni vapisematta nyt kun aloitan menneisyyden jälleenkokemisen...
ja herätän henkiin ahdistuneisuuden tunteet, jotka painoivat sydäntäni...
kun menimme taisteluihin..
Pitäisikö meidän kertoa hänelle?
Ei.
Hän katsoo vääriin paikkoihin.
Mutta...
entä jos hänen pitäisi oppia omasta tahdostaan?
Yliarvioit hänen lahjansa, herrani apotti.
Vain yksi viranomainen pystyy tutkimaan tällaisia asioita.
Pyhä lnkvisitio.
Mitä mieltä sinä olet, kunnianarvoisa Jorge?
Hyvät veljet...
jätän sellaiset maalliset asiat nuoremmille miehille.
Adso.
- Niin, mestari? - Jotta voisi määrätä luontoa...
ensin pitää oppia tottelemaan sitä.
Palaa etupihalle, mene vasemmalla olevaan rakennelmaan...
mene oikealla olevaan sisäpihaan ja löydät tarvitsemasi paikan.
Kolmannen holvin takana.
Mutta sanoit minulle, ettet ollut ollut tässä luostarissa.
Kun saavuimme, näin veljen menevän sinne kiireellä.
Huomasin, että hän tuli sieltä ulos hitaasti...
tyytyväisen oloisena.
Kiitos, herra.
Benediktiiniveljeskunnan puolesta minulla on kunnia toivottaa sinut...
ja fransiskaaniveljesi tervetulleiksi luostariimme.
Ovatko muut edustajat saapuneet?
Ubertino de Casale on ollut täällä jo joitakin viikkoja.
Muiden pitäisi tulla huomiseen mennessä.
Olet varmasi hyvin väsynyt pitkän matkasi jälkeen.
En.
En erityisemmin.
Et varmaankaan tarvitse mitään?
En. Kiitos.
No niin...
Jätän sinut sitten rauhaan.
Lkävää, että yksi veljistäsi on nyt Jumalan läsnä.
Kyllä, se oli kamala menetys.
Veli Adelmo yksi hienommista valaisijoistamme.
- Ei Otranton Adelmo. - Tunsitko hänet?
En, mutta tiesin hänen työnsä ja ihailin sitä.
Hänen huumorinsa ja koomiset kuvansa...
olivat melkein pahamaineisia.
- Mutta hän oli kuulemma nuori mies. - Kyllä vain.
Hän oli hyvin nuori.
- Se oli varmastikin onnettomuus? - Kyllä.
Kyllä, kuten sanot, onnettomuus.
No se on...
Veli William...
saanko puhua sinulle suoraan?
Tunnut todella tahtovan sitä.
Kun kuulin, että olit tulossa luostariimme...
pidin sitä vastauksena rukouksiini.
Ajattelin: "Tässä on mies, jolla on tietoa sekä ihmisluonteesta"...
"että pahan juonista."
Adelmon kuolema on aiheuttanut katraassani henkistä levottomuutta.
Tämä on noviisini, Adso...
Melkin paronin nuorin poika.
Jatka ihmeessä.
Löysimme ruumiin raesateen jälkeen...
se oli ruhjoontunut, se oli heitetty tornin juurella olevaa kiveä vasten...
ikkunan alle, ja ikkuna oli...
Miten sanoisin tämän?
- Se oli... - Se oli lukittu.
- Joku kertoi sinulle. - Jos se olisi ollut auki...
olisit päätellyt hänen pudonneen.
Veli William...
ikkunaa ei voi avata...
eikä lasi ollut rikki...
eikä katolle voi päästä.
Vai niin.
Ja koska et voi antaa tälle luonnollista selitystä...
munkkisi arvelevat yliluonnollisen voiman olleen näiden seinien sisällä.
Siksi tarvitsen neuvoa...
sellaiselta terävältä mieheltä kuin sinä, veli William.
Terävä paljastamaan...
ja varovainen, jos tarpeellista...
asian salailussa...
ennen kuin paavilliset edustajat saapuvat.
Tiedät varmasti, herra, etten hoida enää tuollaisia asioita.
Olen vastahakoinen vaivaamaan sinua ongelmallani...
mutta jos en voi rauhoittaa katraani mieliä...
en voi muuta kuin kutsua lnkvisition apuun.
Adso!
Tuo on Ubertino de Casale...
eräs veljeskuntamme hienommista henkisistä johtajista.
Tule.
Monet ihannoivat häntä elävänä pyhimyksenä...
mutta muut olisivat polttaneet hänet kerettiläisenä.
Hänen kirjastaan papiston köyhyydestä ei pidetä paavillisissa palatseissa.
Nyt hän elää piileskellen kuin lainsuojaton.
Hyvät fransiskaanit...
teidän pitää heti poistua täältä.
Paholainen kuljeksii tässä luostarissa.
Ubertino...
tässä on William.
Baskervillen William.
William...?
Ei.
William on kuollut.
William, poikani...
anna minulle anteeksi.
Emme olleet kuulleet sinusta niin pitkään aikaan.
Yritin kovasti tulla unohdetuksi.
Kun kuulimme ongelmistasi...
rukoilimme neitsyeltämme ihmettä.
Sitten rukouksenne saivat suotuisan vastauksen.
Tämä on nuori noviisini, Melkin Adso.
Hänen isänsä uskoi minulle hänen koulutuksensa ja hyvinvointinsa.
Sinun pitää viedä hänet täältä!
Etkö ole kuullut, että paholainen heittää kauniita poikia ikkunoista?
Jotakin...
feminiinistä...
ja jotain pirullista...
oli siinä nuoressa pojassa, joka kuoli.
Hänellä oli silmät kuin tytöllä...
joka tahtoi yhdyntää paholaisen kanssa.
Varo tätä paikkaa.
Peto on yhä keskuudessamme.
Tunnen hänet täällä...
näiden seinien sisällä.
Pelkään, William...
sinun ja minun takia...
ja tämän keskustelun tulosta.
Poikani.
Nämä ajat, joita elämme.
Mutta älkäämme pelotelko...
tätä nuorta ystäväämme.
Hän on kaunis, eikö vain?
Kun nainen...
joka on luonnostaan niin perverssi...
tulee taivaalliseksi pyhyyden ansiosta...
sitten hän voi olla rukouksen jaloin väline.
Kauniita ovat rinnat...
jotka ovat vain hieman pulleita..
- En pidä tästä paikasta. - Niinkö?
Minusta se on hyvin stimuloiva. Tule.
Adso, meihin ei saa vaikuttaa...
antikristuksen järjenvastaiset huhut.
Harjoittakaamme sen sijaan aivojamme...
ja yrittäkäämme selvittää tämä viekoitteleva arvoitus.
Siitä mitä annat maan päällä...
saat totisesti satakertaisesti paratiisissa..
Mestarini luotti Aristotelesiin, kreikkalaisiin filosofeihin...
ja hänen oman hienon ja loogisen älynsä kykyihin..
Valitettavasti pelkoni eivät olleet nuoren mielikuvitukseni aaveita..
Melkoisen ikävä loppu hienolle valaisijalle.
Taas antelias lahjoitus kirkolta köyhille.
Mitä jos hän ei pudonnut tuosta tornista...
vaan jostain tuolta ja sitten ruumis kieri tänne?
Adso?
Paholaista ei enää tarvita.
Kyllä. Täällä on enemmän verta.
Tuolta hän putosi. Hän hyppäsi.
Adso, kuunteletko sinä?
Kyllä. Hän hyppäsi.
Hän hyppäsi? Tarkoitatko, että hän teki itsemurhan?
Kyllä. Miksi muuten joku menisi tuonne yöllä raemyrskyn aikana?
- Ei ainakaan maisemaa ihaillakseen. - Niin. Ehkä...
Ehkä joku murhasi hänet.
Ja meni sitten tuonne asti päästäkseen eroon ruumista?
Olisi helpompaa käyttää ruoanjakeluun käytettävää laskukanavaa.
Ei, ei. Hyvä Adso...
asia on yksinkertainen.
Ltsemurha.
Uskotko, että tämä...
paikka on Jumalan hylkäämä?
Oletko kuullut paikasta, jossa Jumala olisi kuin kotonaan?
Kiitämme kaikkivaltiasta Jumalaa...
ettei ole syytä epäillä pahan hengen olevan luonamme...
tässä maailmassa tai toisessa.
Kiitämme Herraamme, että keskustelu...
jota meillä on kunnia isännöidä...
voi nyt jatkua ilman pelon varjoa.
Kiitämme Kaikkivaltiasta, että hän lähetti Baskervillen veli Williamin...
jolla on kokemusta aiemmista tehtävistä...
vaikka ne ovat olleet hänelle rasittavia...
ja se on auttanut meitä täällä.
Vallitkoon tyyneys ja hengellinen rauha...
sydämissämme jälleen kerran.
Munkin pitäisi pysyä hiljaa..
Hän ei saisi puhua ajatuksistaan...
kunnes häneltä kysytään niistä..
Munkki ei saisi nauraa..
Sillä vain typerä...
korottaa ääntään naurun kera..
Herra?
Jos saan kysyä...
"rasittavat tehtävät"...
mistä apotti puhui?
Etkö ollut aina munkki?
Munkeillakin on menneisyytensä, Adso.
Yritä nyt nukkua.
Minä vain...
Kyllä, herra.
"Suuressa määrässä viisautta on paljon murhetta, ja tietoa hankkiva"...
"lisää myös omaa suruaan." .
Vakuutan sinulle, että hän ei tehnyt itsemurhaa.
- Vettä! - Täällä.
Minä olen syyllinen.
Jos en olisi tahtonut niin kovasti uskoa kätevää selitystäsi...
tämä olisi voitu estää.
Olen täysin vakuuttunut, että veli Adelmo riisti oman henkensä.
- Onkohan... - Sitten rae...
Koskien sitä, liittyykö tämä kuolema siihen millään tavalla, minusta...
raemyrskyn jälkeen...
toisen trumpetin kera...
merestä tuli verta...
ja katsokaa...
tässä on verta.
- Maailmanlopun ennustus! - Kolmas trumpetti.
Palava tähti...
putoaa veden lähteissä.
Älkää hurvitelko! Viimeiset seitsemän päivää!
Raastettua vesirikon vartta ripulin hoitoon.
Mitä tulee sipuleihin...
kun niitä nauttii pienissä määrissä lämpiminä ja kosteina...
ne auttavat pidentämään miehen erektion kestoa...
tietenkin heissä, jotka eivät ole vannoneet valaamme.
Onko sinulla monia tapauksia...
joihin käytät arsenikkia, veli Severinus?
Kyllä vain. Se on tehokkain lääke hermosairauksiin...
jos sitä otetaan sekoitteena pieninä annoksina.
Entä ei-niin-pienet annokset?
Kuolema.
Mikä tämän miehen tehtävä oli täällä?
Hän oli paras kreikan kielen kääntäjämme...
ja täysin omistautunut Aristoteleen tuotannoille.
Oliko hän hyvissä väleissä komean ja nuoren Adelmon kera?
Kyllä. He työskentelivät yhdessä kirjoitushuoneessa.
Mutta veljellisellä tavalla. Ei kuten...
Lihaa voi houkutella luonnon mukaan...
tai luonnonvastaisesti.
He eivät toimineet jälkimmäisen tavan mukaisesti...
jos ymmärrät, mitä tarkoitan.
Varo draculia joka tulee in futurum järsimään sieluasi!
Ruma con Salvatore, vai mitä?
Pikku veljeni, penitenziagite.
Sanoit "penitenziagite". Kuulin sinut.
Herra?
Mitä kieltä hän puhui?
Kaikkia kieliä, eikä mitään.
Ja mikä oli se sana, jota te molemmat toistitte?
Penitenziagite..
- Mitä se tarkoittaa? - Sitä, että kyttyräselkä oli...
ehdottomasti ennen kerettiläinen.
Penitenziagite oli dolcinolaisten iskulause.
Dolcinolaisten? Keitä he olivat, herra?
Niitä, jotka uskoivat Kristuksen köyhyyteen.
Kuten me fransiskaanit.
Heistä kaikkien kuului olla köyhiä.
He siis murhasivat rikkaita.
Kuule, Adso...
askel ekstaattisen vision ja synnillisen raivon välillä...
on aivan liian lyhyt.
Eikö hän sitten olisi voinut olla kääntäjän tappaja?
Ei. Lihavat piispat ja rikkaat papit...
olivat enemmän dolcinolaisten makuun.
Hädin tuskin Aristoteles-spesialisti.
Mutta olet oikeassa. Meidän täytyy pitää avoin mieli.
Meidän onneksemme maa on täällä luminen.
Se on pergamentti, johon rikollinen tietämättään allekirjoittaa.
Mitä näet näissä jalanjäljissä?
Ne ovat...
- ...tuplasti muita syvempiä. - Hyvä, Adso.
Voimme päätellä siitä, että...?
- Että se mies oli hyvin painava. - Täsmälleen.
Ja miksi hän oli hyvin painava?
Koska...
- ...hän oli hyvin lihava? - Tai koska häntä rasitti...
toisen miehen paino.
Pistetään tämän kengänpohjan jälki...
muistiimme.
Mutta jalanjäljet johtavat purkilta pois päin...
tähän suuntaan.
Senkin nauris, Adso. Et ota huomioon sitä mahdollisuutta...
että hän käveli takaperin, raahaten ruumista näin...
Siitä syntyivät kantojen urat.
Missä oppinut kreikan kääntäjä...
kohtasi kuolemansa tuntemattoman kirjailijan?
Veli kirjastonhoitaja.
Kenties suot meidän tutkivan niiden kahden onnettoman töitä...
ja jotka ovat valitettavasti Jumalan luona.
Pyyntönne on epätavallinen.
Niin ovat heidän kuolemiensa olosuhteetkin.
Veli Adelmo istui tuolla.
Kiitos.
Lasisilmät kaksoisrenkaissa..
Aasi opettaa kirjoituksia piispoille.
Paavi on kettu.
Apotti on apina.
Hänellä oli uskalias lahja...
koomisiin kuviin.
Munkki ei saisi nauraa. Vain typerä korottaa ääntään naurun kera..
Oletan, että sanani eivät loukanneet sinua, veli William...
mutta kuulin ihmisten nauravan naurettaville asioille.
Te fransiskaanit tosin kuulutte veljeskuntaan, jossa hilpeyttä...
- ...pidetään hemmotteluna. - Kyllä, se on totta.
Pyhä Fransiskus oli altis nauramaan.
Nauru on paholaismainen tuuli...
joka runtelee kasvonpiirteet...
ja tekee ihmisistä apinoiden näköisiä.
Apinat eivät naura.
Nauru on ihmisten erityispiirre.
Niin on syntikin.
- Kristus ei ikinä nauranut. - Voimmeko olla siitä varmoja?
Kirjoituksissa ei lue, että hän nauroi.
Kirjoituksissa ei lue, ettei hän nauranut.
Pyhimyksetkin ovat käyttäneet komediaa...
ivatakseen uskon vihollisia.
Esimerkiksi kun pakanat heittivät Pyhän Maurusin kiehuvaan veteen...
hän valitti kylvyn kylmyyttä.
Sulttaani pisti kätensä veteen ja korvensi sen.
Kiehuvassa vedessä oleva pyhimys ei tee lapsellisia temppuja.
Hän pidättäytyy huutamasta ja kärsii totuuden puolesta.
Silti Aristoteles omisti Runousopin kirjoista toisen...
komedialle totuuden välineenä.
- Oletko lukenut sen teoksen? - En tietenkään.
- Se on ollut kadoksissa vuosisatoja. - Ei ole. Sitä ei ikinä kirjoitettu.
Koska kaitselmus ei tahdo turhia asioita ylistettävän.
- Minun pitää kiistää... - Riittää!
Tämä luostari on surun varjostama...
mutta sinä tunkeuduit suruumme tyhjällä ilveilyllä!
Anteeksi, kunnianarvoisa Jorge. Huomautukseni olivat sopimattomia.
- Mikä oli kreikan kääntäjän pöytä? - Tämä.
Tule, Adso.
No, Adso. Mitä päättelit tuosta käynnistä?
Että meidän ei kuuluisi nauraa siellä.
Mutta huomasitko, miten vähän kirjoja oli kirjoitushuoneen hyllyissä?
Kaikki ne kirjoittajat, kopioijat, kääntäjät, tutkijat, miettijät...
Mutta missä ovat kaikki ne kirjat, joita tarvitaan heidän työhönsä?
Siitä tämä luostari tunnetaan. Missä kirjat ovat?
- Koetteletko minua, herra? - Mitä tarkoitat?
Kaikella kunnioituksella...
tuntuu siltä, että aina kun kysyt minulta jotain, sinulla on jo vastaus.
- Tiedätkö, missä kirjat ovat? - En.
Mutta pistän uskoni pantiksi, että tuossa tornissa on muuta kuin ilmaa.
Näitkö sen pienen oven...
jonka kirjastonhoitaja sulki, kun tulimme sisään?
- Kyllä. - Voisiko se johtaa kirjastoon?
Mestari! Mestari, nopeasti! Sain hänet kiinni!
- Lopettakaa! Riittää! - Mestari, hän yritti tappaa meidät!
Salvatore!
Hyvä herra, ole kiltti äläkä puhu apotille hänen menneisyydestään.
Hän on syytön tämän luostarin kuolemia koskien. Vannon sen.
Veli, tarvitsemme sinua. Hintani on tieto.
En ymmärtänyt, miksi mestarini sivuutti niin äkkiä...
epäilykseni kerettiläisestä kyttyräselästä...
ja miksi oli niin kiire, että pääsisimme torniin..
Oletin, ettei hän voinut vastustaa kiusausta...
päästä kirjastoon ja katsomaan kirjoja..
Ei lukkoa. Juuri kuten arvelin, se on varmasti pultattu sisältä käsin.
Miten pääsemme sisään?
Toinen sisäänkäynti on tietenkin olemassa.
Katsotaan, mitä kuukasvoinen apulaiskirjastonhoitaja...
yritti salata meiltä tänä aamuna.
Pieniä kreikkalaisia kirjaimia, ehkä mustejalkaisen muurahaisen tekstiä.
"Käytä hävyttömiä ihmisiä"...
"nauti heidän vioistaan." .
Kyllä vain.
Sitruunamehulla kirjoitettu.
Jousimies.
Aurinko.
Merkurius.
Skorpioni.
Se on suuntaa neuvova eläinradan koodi, mutta minne?
Hei! Kuka on siellä?
Kuka on siellä?
- Suurennuslasini! - Ne olivat sen kirjan päällä.
Mene tuota kautta.
Tule esiin, pikku narttu.
Tiedän, että olet täällä. Minä haistan sinut.
Mikä sinua vaivaa? Pelkäätkö minua?
Minä löydän sinut.
Kuka hän oli?.
Kuka oli se olento, joka nousi kuin auringonnousu...
oli lumoava kuin Kuu, säteilevä kuin Aurinko...
ja kamala kuin taisteluvalmis armeija?.
Hyvää iltaa, Salvatore.
Täälläkö nappaat niitä?
Ne ovat più grasso. Lsompia?
Sinä...
Syötkö sinä niitä?
Pidätkö niistä?
Ei kiitos. Ei.
Koska olet hyvä kristitty, kerro tämä minulle.
Adelmo antoi pergamentin Berengarille.
Ei, ei.
Kääntö... Kääntäjä...
Kääntäjälle! Venantiusille, mustalle munkille.
- Ja mitä sitten tapahtui? - Sitten...
Herra! Täällä, äkkiä. Löysin uuden.
Missä on järkesi, poika? Oletko tavannut ketään...
jolla on niin suuri rintakehä, johon tuon kokoinen sydän mahtuisi?
En.
Se on härän sydän.
Yksi munkeista varmaan antoi sen sille maalaistytölle...
vaihtokauppana tämän palveluksista.
Tyttö? Mitä...?
Se, jonka näin kipittävän pois täältä.
- Hän oli varmasti hyvin ruma munkki. - Miksi ruma?
Jos hän olisi ollut nuori ja kaunis...
hän olisi varmasti siunannut miestä lihallisilla suosioillaan ilmaiseksi.
Joka tapauksessa, mitä tässä kamalassa keittiössä tapahtuikin...
se ei kuulu tutkimuksiimme.
Salvatore vakuutti minulle, että veli Berengar, apulaiskirjastonhoitaja...
on koko arvoituksen avain. Mitä sanoit?
- En mitään, herra. - Hyvä.
Mestari?
Minun pitää kertoa sinulle jotain.
Tiedän.
Kuulisitko sitten rippini?
Tahtoisin sinun kertovan minulle ensisijaisesti ystävänä.
Mestari.
Oletko...
koskaan ollut...
rakastunut?
Rakastunut? Joo. Monia kertoja.
- Niinkö? - Kyllä, tietenkin.
Aristoteles, Ovid, Virgil...
Ei, ei, ei. Tarkoitan...
Etkö sekoita rakkautta himoon?
Sekoitanko?
En tiedä.
Tahdon vain hänen parastaan.
Tahdon hänen olevan onnellinen.
Tahdon pelastaa hänet köyhyydeltä.
- Voi ei. - Miten niin "voi ei"?
Olet rakastunut.
Onko se huono asia?
Munkille se aiheuttaa tiettyjä ongelmia.
Mutta eikö Tuomas Akvinolainen ylistä rakkautta muiden etujen ohi?
Kyllä. Jumalan rakkautta, Adso. Jumalan rakkautta.
Entä naisen rakkautta?
Naisista Tuomas Akvinolainen tiesi vain vähän.
Mutta kirjoitukset ovat hyvin selkeät.
Sananparret varoittavat: "Nainen vie miehen arvokkaan sielun."
Saarnaajan kirja sanoo: "Nainen on kuolemaa katkerampi."
Niin, mutta...
- Mitä mieltä olet, herra? - No...
Minulla ei tietenkään ole kokemuksesi etua.
Mutta minun on vaikea vakuuttaa itselleni...
että Jumala olisi luonut niin kamalan olennon...
antamatta hänelle joitakin hyveitä.
Olisipa elämä rauhallista ilman rakkautta, Adso.
Kuinka turvallista.
Kuinka tyyntä.
Ja kuinka tylsää.
Kuinka kaunista. Herra, olet ohjannut askeliamme...
tähän hengellisen rauhan turvapaikkaan...
koska tahdot sovintoa yhtä paljon kuin me fransiskaanit.
- Menkäämme, veljet. - Niin tehdään, Herra.
- Aamen. - Aamen.
Veli Berengar?
Hän varmaan piileskelee jossain...
kirjan ja suurennuslasieni kanssa.
Veli Berengar.
Mestari, katso. Tuo ovi.
Veli Malachia. Etsin juuri avustajaasi, veli Berengaria.
- Onko hän täällä? - Ei.
Vai niin.
- Tiedätkö, mistä löytäisimme hänet? - En.
- Onko hän yläkerran kirjastossa? - Ei.
Minua kiinnostaisi nähdä kirjasto itse.
- Voinko tehdä niin? - Et.
Miksen?
Apotin tiukan säännön mukaan kukaan ei saa...
mennä luostarin kirjastoon paitsi minä ja avustajani.
Selvä.
Kiitos taas.
Ehkä hänelle tapahtui jotain.
- Ehkä löydämme hänet vedestä. - Mitä?
Kolmas trumpetti, herra, kuten Ubertino sanoi.
- Ilmestyskirja. - Emme etsi sitä kirjaa.
Sanotko tätä kanaksi? Se näyttää ennemminkin varpuselta.
Tervetuloa luostariimme, veli Michele, ja fransiskaanidelegaattisi.
Hei, paesano! Mene! Mene jonoon, kuten muutkin. Mene!
- Päästä irti! - Salvatore, anna hänen mennä.
Tämä on Winchesterin Cuthbert...
yksi arvostetuimmista fransiskaanivieraistamme.
Tule, Teidän Armonne. Meidän pitää keskustella tärkeästä asiasta.
Apotti kollegoineen on vakuuttunut siitä...
että paholainen toimii näiden seinien sisällä.
Näin on.
Näen ainoa todisteena paholaisesta sen...
että kaikki tahtovat nähdä hänet työssä.
Entä jos Ubertino on oikeassa ja sinä olet väärässä?
Älä unohda, että tämä keskustelu on tärkeä meille kaikille.
Arvelemme, että paavi tahtoo murskata veljeskuntamme.
Niin, ja julistaa meidät kerettiläisiksi.
Minulla on vain yksi veli kuulusteltavana ja koko asia selviää.
William, me pistämme uskomme sinuun.
Älä Luojan tähden käytä sitä väärin.
Veli William.
Löysitkö kreikankielisen kirjan?
En.
Olin oikeassa.
Niin oli llmestyskirjakin.
- Meidän pitää jutella heti. - Näin on.
Ja minulla on paljon kerrottavaa.
Heti kun hän ja minä olemme tutkineet tämän ruumiin.
Limetinlehtiä kylvyssä on aina käytetty kivun lievittämiseen.
- Hän oli vasenkätinen. - Kyllä, kyllä.
Veli Berengar oli käänteinen monin tavoin.
Onko tässä luostarissa muita vasenkätisiä veljiä?
Ei tietääkseni.
Mustetahroja.
Oletan, ettei hän kirjoittanut kielellään.
- Muutama rivi kreikkaa. - Kyllä.
Venantiusin kirjoittama.
Sekalaisia muistiinpanoja kirjasta, jota hän luki juuri ennen kuolemaansa.
Näetkö, miten kalligrafia muuttuu?
Tästä alkaen hän teki kuolemaa.
Mitä päättelet siitä, herrani?
Tahra sinistä mustetta.
Kyllä, mutta yksilöllinen tahra sinistä mustetta...
joka on parhaimman valaisijan, veli Adelmon sekoittama...
ja jolla tämä pergamentti oli ennen Venantiusta.
Ja miten tiedämme sen? Koska ne sekalaiset muistiinpanot...
ylittävät Adelmon sinisen tahran, ei päinvastoin.
Veli William, tämä luostari on kauhean mysteerin verhoama.
En silti havaitse mitään hämärässä tutkielmassasi...
joka valaisisi sitä.
Valo.
Joku yritti vaivoin salata huippusuuren salaisuuden.
Kalligrafia on eittämättä vasenkätistä.
Ja yhteisönne ainoa vasenkätinen on...
tai oli, veli Berengar, apulaiskirjastonhoitaja.
Millaiseen salaiseen tietoon hän oli osallinen?
Minusta tuntuu, että olet kertomaisillasi sen.
Kirjoihin. Salaisiin kirjoihin.
Hengellisesti vaarallisiin kirjoihin.
Kaikki täällä tiesivät apulaiskirjastonhoitajan...
pitävän komeista pojista.
Kun kaunis Adelmo tahtoi lukea sellaista kiellettyä kirjaa....
Berengar tarjosi Adelmolle avaimen sen sijaintiin...
koodasi sen sille pergamentille...
- ...luonnottomia hyväilyjä vastaan. - Riittää, veli William!
Adelmo suostui ja asianmukaisesti antautui...
Berengarin himokkaisiin lähentelyihin.
Sen jälkeen hän oli katumuksen hajottama ja vaelteli...
itkien ja epätoivoisena hautausmaalla...
missä hän tapasi kreikan kääntäjän..
- Miten voit tietää sen? - Paikalla oli todistaja.
Kyttyräselkä...
joka näki Adelmon antavan tämän pergamentin Venantiusille..
Sitten hän juoksi pieneen torniin ja heittäytyi alas ikkunasta..
Saapumisiltanani, kun Berengar rankaisi syntistä lihaansa....
Venantius, jota pergamenttiin koodatut ohjeet auttoivat...
meni kiellettyyn kirjastoon ja löysi kirjan..
Hän vei sen kirjoitushuoneeseen pöydälleen ja alkoi lukea sitä..
Raapusteltuaan muutamia salaperäisiä noteerauksia...
hän kuoli musta tahra sormessaan..
Apulaiskirjastonhoitaja löysi ruumiin...
ja raahasi sen sikolättiin suunnatakseen epäilyt pois itsestään..
Mutta hän jätti allekirjoituksensa..
Kirja pysyi kääntäjän pöydällä..
Berengar palasi sinne eilisiltana ja luki sitä..
Pian sen jälkeen, kun tuskallinen kipu valtasi hänet...
hän yritti ottaa rentouttavan kylvyn limetinlehtien kera ja hukkui..
Hänelläkin oli mustunut sormi..
Kaikki kolme kuolivat kirjan takia, joka tappaa...
tai jonka takia miehet tappavat.
Siksi kehotan sinua päästämään minut kirjastoon.
Veli William!
Ylpeytesi sokaisee sinut.
Lhannoimalla järkeä...
et näe sitä, mikä on ilmiselvää kaikille tässä luostarissa.
Kiitos, veli William.
Arvostamme vaivannäköäsi...
mutta minun pitää nyt pyytää sinua...
pidättyä tutkimasta asiaa tätä enempää.
Onneksi paavillisesta delegaatiosta tulee tänne joku...
joka tuntee pahan metkut.
Se on mies, jonka uskon sinun tuntevan oikein hyvin.
Bernardo Gui...
lnkvisitiosta.
Herra.
Kuka on Bernardo Gui?
William! Olen etsinyt sinua kaikkialta ympäri luostaria.
Michele tahtoo heti puhua kanssasi.
Kahden.
- Tiedätkö, kuka on tulossa? - Tiedän kyllä. Bernardo Gui.
Ubertino pitää siirtää turvalliseen paikkaan.
Järjestelyt on tehty. Olemme huolissamme sinusta, William.
Sinun täytyy pistää nämä asiattomat tutkimukset sivuun.
- Ja väärät johtopäätökset. - Se on totuus ja olen oikeassa.
William on oikeassa. William on aina oikeassa!
Mitä seuraukset sitten ovatkin hänelle tai muille...
Baskervillen Williamin pitää aina todistaa olevansa oikeassa.
Eikö se ollutkin turhamaisuutesi ja itsepäinen, intellektuelli ylpeytesi...
joka sai sinut ongelmiin Bernardon kanssa aikaisemmin?
Älä uhmaa kohtaloa kahdesti.
Edes keisari ei voi pelastaa sinua, jos riitaannut taas Bernardon kanssa.
Lihani oli unohtanut synnillisen nautinnon...
jonka yhteytemme oli antanut minulle...
mutta sieluni ei voinut unohtaa häntä..
Ja nyt....
Nyt kun näin hänet hänen köyhyytensä ja kurjuutensa keskellä...
ylistin Jumalaa sydämessäni, että olin fransiskaani..
Tahdoin hänen tietävän, etten kuulunut tähän ahneeseen luostariin...
vaan veljeskuntaan...
joka tahtoo nostaa hänen väkensä fyysisestä hädästään...
ja hengellisestä puutteestaan..
Hyvästi, William.
Olet hullu ja töykeä...
mutta rakastan sinua, enkä koskaan lakkaa rukoilemasta puolestasi.
Hyvästi, hyvä lapsi.
Yritä olla oppimatta liian monia huonoja esimerkkejä mestariltasi.
Hän ajattelee liikaa.
Hän luottaa aina päänsä päätelmiin...
sen sijaan, että luottaisi...
sydämensä profeetallisiin kykyihin.
Opi tukahduttamaan älykkyytesi.
Ltke Herramme haavojen takia!
Ja heitä ne kirjat pois!
Ubertinossa on eräs puoli, jota aidosti kadehdin.
Muistakaa, peljätkää viimeistä trumpettia, ystäväni.
Seuraava putoaa taivaasta ja sitten tulee 1000 skorpionia.
Kyllä, kyllä. Me emme unohda.
Mikä niistä pelottaa sinua eniten?
- Ne kaikki pelottavat. - Ei. Katso tarkasti.
- Tuo. - Se on juuri minunkin valintani.
No...
Sinun jälkeesi.
Nuo ovat tornin perustukset.
Mutta kuinka pääsemme kirjastoon...
Rotat pitävät pergamenteista jopa enemmän kuin oppineet.
Seurataan sitä.
166. Pultattu kirjoitushuoneen ovi. 167, 168, 169, 170.
317, 318...
Tiesin sen!
Adso! Tiesin sen!
Adso, ymmärrätkö...
että olemme yhdessä koko kristikunnan upeimmista kirjastoista?
Miten löydämme etsimämme kirjan?
Aikanaan.
Liébanan Beatus..
Tuo, Adso, on mestariteos.
Tämä on versio, johon Umberto de Bologna varusti lisäyksensä.
Montako huonetta vielä? Montako kirjaa?
Ketään ei pitäisi kieltää tutkimasta näitä kirjoja vapaasti.
Ehkä niitä pidetään liian arvokkaina, liian hauraina.
Ei. Se ei ole niin, Adso.
Se johtuu siitä, että niissä on meidän viisaudestamme poikkeavaa viisautta...
ja ajatuksia, jotka voivat rohkaista meitä epäilemään...
Jumalan sanan erehtymättömyyttä.
Herra?
Ja epäilys, Adso, on uskon vihollinen.
Mestari?
Mestari!
Odota minua!
Mutta minä odotan sinua.
Mutta kuulen sinun kävelysi.
Minä en kävele, Adso. Olen täällä alhaalla.
Sinäkö olet tuolla ylhäällä?
Missä olet, poika?
Olen eksyksissä!
No, Adso...
näyttää siltä, että olemme labyrintissa.
Oletko yhä siellä?
Kyllä.
Miten pääsemme ulos?
Vaikeuden kera...
jos ollenkaan.
Kuule, Adso, tämä on labyrintin viehätysvoima.
Adso, pysy rauhallisena.
Avaa kirja ja lue ääneen.
Lähde huoneesta, jossa olet ja käänny aina vasemmalle.
"Rakkaus ei johdu sairaudesta"...
"vaan se muuttuu siksi, kun siitä tulee pakkomielteistä."
"Muslimiteologi lbn Hazm sanoo"...
"että rakkaudenkipeä ihminen ei tahdo tulla parannetuksi"...
"hänen unelmansa aiheuttavat"...
"epätasaista hengitystä ja nopeaa pulssia."
"Hän samaistaa rakkauden melankolian lykantropiaan"...
"tautiin, joka aiheuttaa uhreissaan suden kaltaista käyttäytymistä."
"Rakastajan ulkonäkö alkaa muuttua."
"Pian hänen näkönsä heikkenee, hänen huulensa käpristyvät"...
"ja rakkulat ja ruvet alkavat peittää hänen kasvojaan".
"Koiran puremaa muistuttavat jäljet ilmaantuvat hänen kasvoilleen"...
"ja hän päättää päivänsä hautausmailla kuljeskellen"...
"öisin"...
"kuin susi."
Herra, näen lyhdyn.
Älä liiku. Pysy paikallasi.
Näen miehen. Hän pysähtyi.
Mitä hän tekee?
Hän nostelee lyhtyään.
Montako kertaa?
Kolme kertaa.
Se olen minä. Nosta lyhtysi.
Katso! Tuolla!
Senkin tyhmä poika.
Se on vain peili.
Mestari!
- Kirjat, poika! Pelasta kirjat! - Yritän pelastaa sinut!
Ansaovi ja peili. Olemme varmasti melkein perillä.
Jos olen tulkinnut kreikan kääntäjän ohjeet oikein...
Et kai pitänyt minua niin tyhmänä...
että antaisin pergamenttimme apotille tekemättä kopiota?
"Manus supra idolum, age primum et septimus de quatuor" on mitä?.
"Pistä käsi ihanteen yläpuolelle"...
"paina neljän ensimmäistä ja seitsemättä."
Oikein hyvä.
Mikä ihanne?
Sen tulimme tänne selvittämään.
Ja minkä neljän ensimmäinen ja seitsemäs?
Jos minulla olisi vastaus kaikkeen, opettaisin teologiaa Pariisissa.
Ja taas.
Kuuletko tuon?
- Ääni tulee hampaistani, mestari. - Mitä?
Hampaistani.
Älä pelkää.
Minä en pelkää. Minulla on kylmä.
No, me palaamme.
Älä lähde minun takiani.
Ei, ei. Minun pitää tunnustaa, että se hämmentää minua toistaiseksi.
No, katsotaan...
Jotta pääsisi ulos labyrintista...
kun tulee tienhaaraan, se merkitään nuolella. Ei, ei, ei.
Mestari?
Älä nyt. Minä ajattelen.
- Jos nuolia on tienhaarassa... - Mestari!
Hyvin tehty, poika!
Klassinen koulutuksesi palvelee meitä hyvin.
Kiitos.
Lucifer, palvele minua.
Katso Bernardo, Katso, mitä löysimme!
Tutkikaa se olio.
Herrani apotti, kutsuit minut tänne tutkimaan...
pahuuden läsnäoloa luostarissasi...
Ja olen jo löytänyt sen.
Montako kertaa olen nähnyt näitä paholaisenpalvonnan esineitä:
Mustan kukon ja mustan kissan?
Mutta hän teki sen ruoan, ei paholaisen takia.
Baskervillen William varmasti muistaa johtamansa oikeudenkäynnin...
jossa nainen tunnusti olleensa yhdynnässä demonin kanssa...
joka oli mustan kissan muodossa.
Olen varma, ettei sinun tarvitse käyttää entisiä kokemuksiani...
johtopäätöksesi muodostamiseen, lordi Bernardo.
Ei todellakaan. Ei silloin, kun edessä on kiistämättömiä todisteita.
Noita! Vietelty munkki! Saatanallisia riittejä!
Huomenna...
me yritämme selvittää, liittyvätkö nämä tapahtumat...
yhä vakavampaan mysteeriin, joka vaivaa luostarianne.
Pistäkää heidät lukkojen taakse, jotta voimme nukkua tänä iltana turvassa.
Sinä... Sinä et sanonut mitään.
En sanonut mitään...
koska ei ollut mitään sanottavaa.
Olet kyllin valmis puhumaan totta...
kun kyse on kirjoista ja ajatuksista.
Hän on jo mennyttä, Adso.
Bernardo Gui on puhunut. Se tyttö on noita.
Mutta se ei ole totta ja sinä tiedät sen.
Niin tiedän.
Tiedän myös, että se joka on eri mieltä inkvisiittorin tuomiosta...
on syyllinen kerettiläisyyteen.
Tunnut tietävän siitä paljon.
Kyllä vain.
Kertoisitko siitä minulle...
ystävänä?
Ei ole paljon kerrottava.
Minäkin olin inkvisiittori...
alkuaikoina, kun lnkvisitio tahtoi ohjata...
ei rangaista.
Minun piti kerran johtaa erään miehen oikeudenkäyntiä...
ja hän vain oli kääntänyt kreikkalaisen kirjan...
joka oli ristiriidassa pyhien kirjoitusten kanssa.
Bernardo Gui tahtoi hänet tuomittavan kerettiläiseksi.
Minä vapautin syytetyn syytteistä.
Gui syytti minua kerettiläisyydestä, koska puolustin syytettyä.
Vetosin paaviin.
Minut pistettiin vankilaan...
minua kidutettiin...
ja peruin sanani.
Mitä sitten tapahtui?
Se mies poltettiin roviolla.
Ja minä olen yhä elossa.
Veli Salvatore...
nämä kidutukset aiheuttavat minulle yhtä paljon kipua kuin sinullekin.
Mutta voit päättää ne ennen kuin me edes aloitamme.
Avaa sydämesi portit. Tutki sielusi sopukoita.
Tutki.
Minä tutkin!
Minä tutkin. Minä tutkin.
Kerro sitten minulle...
kuka veljistäsi...
on näistä murhista vastuussa oleva kerettiläinen?
Minä en tiedä mitään.
Makasinko valveilla sinä yönä kärsien tytön vai itseni takia?.
En tiennyt..
Auringonnousun aikana paavin lähetit saapuivat...
tulevan kiistelyn vastustajamme..
Mutta se merkitsi minulle nyt niin vähän..
Ylhäisyys, kunnianarvoisat veljet...
tapaamme vihdoin tässä kauan odotetussa keskustelussa.
Olemme matkustaneet pitkiä matkoja lopettaaksemme kiistan...
joka on pahasti vahingoittanut Pyhän Äidin kirkkomme eheyttä.
Hyvät ihmiset ympäri kristikunnan...
suuntaavat katseensa näihin kunnioitettaviin seiniin...
odottaen innolla vastausta kiistanalaiseen kysymykseen:
Omistiko Kristus...
vai eikö hän...
omistanut käyttämiään vaatteita?
Rakkaat fransiskaaniveljet.
Pyhä lsämme, paavi...
antoi minulle ja näille, hänen uskollisille palvelijoilleen luvan...
puhua hänen puolestaan.
Kysymys ei ole se, oliko Kristus köyhä...
vaan se, pitäisikö kirkkomme olla köyhä.
Te fransiskaanit tahdotte papiston luopuvan omaisuudestaan...
ja sen rikkauksistaan...
luostareiden hajottavan pyhimmät aarteensa...
ja antavan hedelmälliset peltonsa maaorjille...
Löysin sen kirjan.
Löysin sen reseptuurista.
Kreikankielinen kirja oli piilotettuna yhden purkkini taakse.
Älä koske sitä.
Mene takaisin. Lukitse itsesi sisälle.
Tulen sinne niin pian kuin voin.
Siten kirkolta ryöstetään resurssit, joita tarvitaan...
taistoihin epäilijöitä ja sodankäyntiin vääräuskoisia vastaan.
Unohdatte, että jopa hienoimmat muistomerkkimme Herrallemme...
ovat kalpea heijastus hänen...
loputtomasta majesteettisuudestaan ja arvostaan...
mikä ohittaa kirkon...
Äkkiä, lsä, äkkiä.
Salvatore on tunnustanut itsensä ja sinun radikaalin menneisyyden.
Sinulla on vain vähän aikaa paeta liekkejä.
Kiitos, veli.
Tulkaa mukaamme!
Sanotko paavin bordellia "Jumalan palatsiksi maan päällä"?
Vastaa siihen!
Nämä murhat ovat merkki siitä, että sovittelu...
Evankeliumien mukaan Kristuksella oli rahakukkaro.
Tuo on valhe! Sinä tiedät sen!
Herra määräsi opetuslapsiaan seitsemän kertaa:
- "Älkää kantako kultaa tai..." - Kunnianarvoisat veljet!
Veljet, rauhoittukaa!
Hyvin vakava asia on tapahtunut.
Antakaa minun mennä! Vannon, etten tappanut häntä!
Olin aitassa tekemässä inventaariota!
En tappanut ketään! Vannon sen!
Selitä sitten meille pakosi syy.
Olin...
Olin jo määrännyt pidätyksesi muiden syiden takia.
Näen nyt, että olin oikeassa.
Jos joku muu ei olisi päättänyt katsoa väärään suuntaan...
moni Jumalan mies olisi yhä keskuudessamme.
"Käytä hävyttömiä ihmisiä."
"Nauti heidän vioistaan."
Ole kiltti, hyvä poika. Minä yritän ajatella!
Niin minäkin, herra. Niin minäkin!
Yritä sitten käyttää päätäsi sydämesi sijaan...
ja saatamme edetä tässä asiassa.
Onko kirja sinulle tärkeämpi kuin ihmiset?
Sanoinko, että he olisivat?
Et tunnu koskaan välittävän kenestäkään.
Etkö voisi edes osoittaa hieman sääliä?
Ehkä se on säälini tyyli.
Mutta sääli ei pelasta häntä tulelta.
Muistutan paikalla olijoita, että tottelevaisuusvala sitoo heitä...
ja kirkonkirouksen uhalla...
inkvisiittoria pitää auttaa...
hänen kipeässä kamppailussaan kerettiläisyyttä vastaan.
Jotta voi istua kanssani tässä tuomioistuimessa...
ja jotta voi jakaa tuomion taakan...
tarvitsen kahden toisen tuomarin neuvoja.
Herrani apotti...
ja...
Baskervillen veli William.
Salvatore.
Salvatore...
toistaisitko eilen lausumasi tunnustuksen?
Että sinä ja rikostoverisi Remigio de Varagine...
olitte kerettiläisten dolcinolaisten jäseniä?
Kiitos.
- Anna minulle anteeksi. - Riittää!
Remigio de Varagine, kiellätkö rikostoverisi tunnustuksen?
En.
En kiellä sitä.
Olen ylpeä siitä!
Niiden 12 vuoden aikana kun asuin täällä...
minä vain täytin vatsaani...
tyydytin itseäni...
ja puristin nälkäisiltä maatyöläisiltä kymmenyksiä.
Mutta nyt olette antaneet minulle voimaa...
muistamaan, mihin ennen uskoin täydestä sydämestäni...
ja kiitän siitä teitä.
Muistatko, että ryöväsit ja poltit kirkon omaisuutta huvin vuoksi?
Kyllä! Antaakseni sitä takaisen ihmisille, joilta varastitte sitä.
Etkö myös teurastanut monia piispoja ja pappeja?
Kyllä!
Ja teurastaisin teidät, jos vain jotenkin voisin!
Pyhä Maria, Jumalan äiti, kuule nöyrä rukoukseni.
Tiedän, että syntini oli hyvin suuri...
mutta rukoilen sinua...
älä anna hänen kärsiä väärinteostani.
Siunattu Äiti...
monta vuotta sitten teit ihmeen pelastamalla mestarini.
Etkö tekisi samaa tekoa tämän tytön puolesta?
Mestarini sanoo, että yksinkertainen väki maksaa aina kaikesta.
Mutta Pyhä Äiti, älä anna sen olla niin.
Syyllinen on se noita...
joka vietteli munkin...
ja toimitti paholaismaista rituaaliaan tässä pyhässä paikassa.
Syyllinen on Salvatore...
joka on tunnustanut kerettiläisen menneisyytensä...
ja hänet saatiin kiinni itse teosta noidan kanssa!
Syyllinen on Remigio de Varagine...
joka paatuneen harhaoppisuutensa lisäksi...
napattiin pakomatkaltaan murhattuaan Severinusin.
Tuo on valhetta!
En tappanut kasviparantajaa tai ketään muuta tässä luostarissa!
Näin ollen pyydän sinua...
vahvistamaan tuomioni, herrani apotti.
Sydämeni on murheen valtaama...
mutta en näe syytä riidellä...
Pyhän lnkvisition oikeutetusta tuomiosta.
Entä sinä, Baskervillen William?
Kyllä.
Hän on syyllinen.
Hän on syyllinen siihen, että hän nuorena...
tulkitsi evankeliumien viestin väärin.
Ja hän on syyllinen, että hän sekoitti...
köyhyyden rakkauden, ja vaurauden ja omaisuuden sokean tuhoamisen.
Mutta herrani apotti, hän on viaton rikoksiin...
jotka ovat kylvettäneet luostarianne verellä.
Veli Remigio ei osaa lukea kreikkaa.
Ja koko tämä mysteeri...
riippuu kreikaksi kirjoitetun kirjan varkaudesta ja omistuksesta...
ja se on piilotettu kirjaston johonkin salaiseen osaan.
Koska lnkvisition tuomio on kyseenalaistettu...
meidän pitää saada vangin tunnustus murhaan.
Viekää hänet takomoon ja näyttäkää hänelle välineet.
Tunnustan, mitä vain tahdot...
mutta älä kiduta minua.
En selviä siitä, en kuten Salvatore.
Hyvä on.
Miksi tapoit heidät?
Miksi?
En tiedä, miksi.
- Koska paholainen kiihotti sinua? - Kyllä.
Niin se on. Olin paholaisen kiihottama.
Olen paholaisen kiihottama!
Adrammelech, Lucifer, kutsun teitä, helvetin herra!
Alastor!
Azazel!
Tämä paimen on tehnyt tehtävänsä...
ja tämä tartunnan saanut lammas pitää nyt jättää puhdistaviin liekkeihin.
Voitte polttaa veli Remigion...
mutta ette estä rikoksia, joita tehdään tässä luostarissa.
Muut munkit kohtaavat täällä kuolemansa...
ja heillä on sitten myös mustuneet sormet...
ja mustuneet kielet!
Ylhäisyys, anon teitä.
Me fransiskaanit olemme järkyttyneitä veli Williamin puuskasta.
Olemme taas nähneet, että teoriasi...
suojelevat kerettiläisiä ja johtavat murhaan.
- Keskustelu on ohi. - Ei.
Baskervillen veli William näyttää langenneen...
virheisiin, joista hänet aiemmin puhdistettiin.
Hän yritti taas suojata kerettiläistä...
lnkvisition oikeutetulta rangaistukselta...
joten hän tulee mukaani Avignoniin tuomioni vahvistamiseen...
minkä tekee Hänen Pyhyytensä paavi Johannes.
Olen oikeassa.
Voisinpa löytää kirjan ja todistaa Bernardo Guin olleen väärässä..
Mutta antikristus oli taas voitokas...
eikä mikään näyttänyt voivan enää estää häntä..
Kun tulet sytytetään tänä iltana...
puhdistakoon liekit jokaisen meistä omissa sydämissämme.
Palatkaamme siihen, mikä tämän luostarin tehtävä oli ja pitäisi olla.
Tiedon säilyttäminen.
"Säilyttäminen", ei "etsiminen".
Koska tiedon historiassa ei ole edistystä...
vaan oikeammin jatkuva ja ylhäinen tiivistelmä.
Ylistäkäämme Kaikkivaltiasta...
että verisilmäinen ja sorkkamainen antikristus...
on puhdistettu pyhästä piiristämme...
ja luostarimme on palannut rauhaan.
Sillä oli 1000 skorpionin voima. Hän kertoi minulle.
Kuka kertoi? Hänen kielensä on musta!
Hänen sormensa ovat sysimustat...
- ...juuri kuten veli William ennusti. - Adso!
- Se on veli Malachia. - Malachia?
- Kyllä, isä, kyllä. - Voi Luoja.
Ei Malachiaa!
Eikö se ikinä lopu?
Malachia.
Bernardo, Baskervillen William oli oikeassa.
- Hän sanoi... - Kyllä! Hän tiesi.
Minäkin olisin tiennyt, jos olisin ollut murhaaja.
Etsikää Baskervillen William.
Emme vieläkään saa peiliä avattua!
Ehkä pitäisi painaa luvun "neljä" ensimmäistä ja seitsemättä kirjainta.
- Luvussa "neljä" on viisi kirjainta! - Latinaksi, Adso.
Quatuor, muistatko? Peilin yläpuolella oleva kaiverrus.
Mutta meidän pitää painaa ihanteen yläpuolelta.
Ei "idolum", kuten latinaksi, vaan "eidolon", kuten kreikaksi.
Se tarkoittaa "kuvaa" tai "heijastusta". Meidän heijastustamme.
- Tätä tietä, mestari. - Ei, tätä tietä, Adso.
Tässä, Q. Q ja R.
Toivottavasti emme erehtyneet.
Tule.
Hyvää iltaa, kunnianarvoisa Jorge.
Olen odottanut sinua useiden päivien ajan, William.
Sinä varmasti lensit tähän kamariin ehtiäksesi tänne ennen meitä.
Olet löytänyt monia asioita saavuttuasi tähän luostariin...
mutta oikotie labyrintin halki ei ole yksi niistä.
Mitä sinä nyt tahdot?
Tahdoin nähdä kreikankielisen kirjan, jota ei sinun mukaasi kirjoitettu.
Se kirja oli täysin omistettu komedialle...
mitä vihaat yhtä paljon kuin naurua.
Tahdon nähdä, mikä on varmaan ainoa kopio...
Aristoteleen Runousopin toisesta kirjasta.
William, mikä hieno kirjastonhoitaja olisit ollut.
Tässä on ansaittu palkkiosi.
Lue se.
Selaa sen salaisuuksien halki.
Olet voittanut.
Lähelle, heti!
"Tutkimme nyt sitä, miten komedia stimuloi iloamme hullunkurisuudessa"...
"käyttäen hävyttömiä ihmisiä nauttimalla heidän vioistaan."
Jatka, William. Lue se, lue se!
Mestari, meidän pitää kiirehtiä.
Jos valo on liian hämärä sinulle...
anna se pojalle. Olen varma, että hän osaa lukea sitä.
En tahtoisi uskollisen oppilaani kääntävän myrkytettyjä sivujasi.
Ei ainakaan ilman suojaa hansikkaasta, jollaista nyt käytän.
Ovi, äkkiä! Ennen kuin hän sulkee meidät tänne!
Työnnä!
Pysy paikallasi!
Kunnianarvoisa veli, monet kirjat puhuvat komediasta.
Miksi tämä täyttää sinut pelolla?
- Koska se on Aristoteleen. - Adso, tätä tietä.
Salvatore, luovutko paholaisesta ja otatko Jeesuksen Kristuksen...
herraksesi ja pelastajaksesi?
Remigio de Varagine, luovutko paholaisesta...
- ...ja otatko Jeesuksen Kris...? - Minkä takia?
On parempi kuolla nopeasti kuin viettää loppuelämä vankilassa!
Luopumani paholainen olet sinä, Bernardo Gui!
Luovutko paholaisesta...
ja otatko Jeesuksen Kristuksen herraksesi ja pelastajaksesi?
Mikä naurussa on niin hälyttävää?
Nauru tappaa pelon.
Ja ilman pelkoa ei voi olla uskoa.
Koska ilman paholaisen pelkoa Jumalaa ei enää tarvita.
Mutta sinä et tuhoa naurua tuhoamalla tuon kirjan.
En, aivan varmasti.
Nauru pysyy ihmisen virkistyksenä.
Mutta mitä tapahtuu, jos tämän kirjan takia...
oppineet miehet sanoisivat, että kaikelle voi nauraa?
Voimmeko nauraa Jumalalle?
Maailma joutuisi kaaokseen.
Siksi varmistan sen, mitä ei saa sanoa...
ja haudan, joksi tulen.
Se on hän! Hän oli tuolla, holvin takana!
Adso!
- Mestari! - Mene! Minä vaadin!
Lähde täältä heti! Minä vaadin!
Jumala, pelasta hänet.
Pidelkää heitä loitolla.
Polttakaa noita!
Uskallatteko nostaa kätenne kirkkoa vastaan?
Tule!
Ei! Sinä et mene!
Kaikki tämä on sinun syytäsi!
Mestarini löysi oikean murhaajan!
Auttakaa minua. Äkkiä!
Auttakaa minua!
Auttakaa minua! Ei!
Ei, ei!
Herra.
Adso!
En koskaan katunut päätöstäni...
sillä opin mestariltani paljon viisautta, hyvyyttä ja totuutta..
Kun erkanimme toisistamme, hän antoi silmälasinsa minulle..
Olin vielä nuori, hän sanoi, mutta eräänä päivänä niistä olisi hyötyä..
Itse asiassa pidän niitä nyt nenälläni, kun kirjoitan tätä..
Sitten hän halasi minua kuin isä ja lähetti minut matkaani..
En nähnyt häntä enää, enkä tiedä, mitä hänelle kävi...
mutta rukoilen aina, että Jumala sai hänen sielunsa ja antoi anteeksi...
hänen turhamaisuutensa...
johon hän syyllistyi intellektuellin ylpeytensä takia..
Ja nyt kun minä olen hyvin vanha mies...
minun pitää tunnustaa, että eteeni ilmestyvistä kasvoista...
ne jotka näin selkeimmin, kuuluvat sille tytölle...
josta en koskaan lakannut unelmoimasta näiden vuosien aikana..
Hän oli elämäni ainoa maallinen rakkaus...
enkä koskaan edes saanut tietää hänen nimeään.
© anoXmous @ http://thepiratebay.sx/user/Zen_Bud